ANTERIORMENT EN AMERICAN GODS...
Shadow, sortiràs aquesta tarda. La teva dona...
Ha mort aquest matí.
En un accident de cotxe.
Has perdut alguna cosa vital allà dins, no només el temps.
I vostè, com es diu?
Podria ser el senyor Dimecres només amb donar-me la mà.
Quant t'ha contat el nostre home?
Ara ets el meu home.
Saps qui és? Qui és de debò?
ARRIBADA A AMÈRICA
M'escoltes?
No tinc cap present per a tu.
Però...
Ets savi i, tot i que siguis petit,
saps com fugir dels perills sense patir cap mal.
Aquells homes estranys m'han lligat les mans.
Així no puc ballar, ni picar de mans, ni collir fruita per ofrenar-te'n.
Però pots escoltar la meva veu.
Ajuda'm a sortir d'aquí i cantaré per a tu el que em queda de vida.
Et portaré presents.
Objectes de cuir, estofats,
sedes i el millor vi.
Sisplau. No sé on és la meva mare.
Fa temps que és morta.
No es volia rendir davant d'en Johannes, així que la va llençar del vaixell.
Sabies que la teva mama no sabia nedar?
Tots heu de millorar això. Preneu classes de natació.
Per això hi ha estereotips.
Anansi...
Vols ajuda? Bé.
Us contaré una història.
Una vegada era un home a qui van fotre.
Què us sembla la història?
Perquè aquesta és la història dels negres a Amèrica.
Merda, encara no sabeu que sou negres.
Creieu que sou només persones.
Deixeu que sigui el primer a dir-vos que tots sou negres.
Quan els malparits holandesos van arribar i van decidir que eren blancs,
vosaltres havíeu de ser els negres. I eixa és la manera bona d'anomenar-vos.
Deixeu que us descrigui el que us espera en arribar.
Arribareu a América, terra d'oportunitats, llet i mel,
i sabeu què?
Tots vosaltres sereu esclaus.
Us separaran, us vendran i treballareu fins la mort.
Els afortunats tindreu el diumenge lliure per dormir, follar i fer més esclaus.
I tot per què? Per cotó? Per anyil?
Per una puta camisa púrpura?
L'única bona notícia és que el tabac que els vostres néts cultivaran de franc
provocarà càncer a un munt de malparits blancs.
I no he fet més que començar.
Cent anys després, esteu fotuts.
Cent anys després d'això...
Fotuts.
Cent anys després d'aconseguir la llibertat,
encara us foten del treball i us dispara la policia.
Enteneu el que dic?
Aquest paio ho entén.
M'agrada.
S'està empipant.
Empipar-se està bé.
Els empipats aconsegueixen coses.
Has vessat llàgrimes per Compe Anansi i aquí el tens, dient-te...
que t'esperen 300 anys de submissió,
mentides racistes i malalties cardíaques.
Us està dient que no hi ha cap puta raó
perquè no pugeu allà dalt ara mateix
i li talleu el coll fins al darrer d'aquells holandesos malparits
i caleu foc a aquest vaixell!
Però el vaixell es cremarà. Tots morirem.
Ja esteu morts, imbècil.
Almenys moriu sacrificant-vos per alguna cosa que valgui la pena.
Que es cremin els malparits!
Que es cremi tot!
Li han disparat?
No.
Si li han disparat, he d'avisar a la policia.
No. Res de policia.
Què coi fas?
Això depèn de a qui preguntes.
Si li preguntes a la mare de la noia, dirà que he fet un munt d'atrocitats.
Si li preguntes a l'imbècil del seu xicot, no sabrà què dir-te.
Però si li preguntes a ella, suposo que dirà que li he obert algunes portes.
Vinga, pregunta-li tu mateix.
Et pregunto què saps d'una colla d'apallissadors massacrats.
No sé de què coi em parles.
Jo només passava l'estona seguint els meus instints
mentre tu t'acomiadaves dels teus apreciats difunts.
Com ha anat el funeral?
S'ha acabat.
- Vols entrar i ho parlem? - Mira...
Escolta... Tens fam?
Aquí no tenen menjar, però pots demanar una pizza i carregar-la a l'habitació.
No tinc fam, collons.
M'ha segrestat un brètol fuma-gripaus en una puta limusina virtual.
M'ha dit que et digui que ha reprogramat la realitat.
Que malparit.
- El coneixes? - Sé qui és.
No tenen ni idea. No tenen ni puta idea!
Jo no tinc ni puta idea.
M'importa una merda si ells no tenen ni puta idea. Jo vull tenir-ne.
- Fes que tingui una puta idea. - No hi havia idees al nostre acord.
I tampoc vam acordar que penjaria d'un puto arbre. M'han apallissat.
- Una fruita estranya de collons. - Una fruita amb sort.
Estàs aquí dempeus. Quelcom d'inusual després d'una pallissa.
Pren-t'ho com un inconvenient de l'ofici.
I els inconvenients es paguen. Et doblo el sou. Va bé?
- Ajudarà. - Bé. Acord modificat.
Quant de temps et quedaràs en aquest poble?
- No ho sé. Potser un dia més. - Ja has acabat aquí. Ja hem acabat aquí.
Bona nit. El teu primer llit com a home lliure. Gaudeix-lo.
Shadow.
Respecte a allò de la limusina, si t'ataquen a tu m'estan insultant a mi.
No creguis que perquè no he perdut els nervis
no estic empipat o no tinc un pla.
No volia despertar-te.
Laura... Em van dir que havies mort.
Qui t'ha dit que he mort, vida?
Tots.
Només has tingut un malson.
BENVINGUT A CASA, SHADOW
COMTAT DE KOSCIUSKO, OFICINA DEL FORENSE
- A CASA - FINS DESPRÉS
Ho trobaràs a faltar?
Eagle Point? No.
Em recorda massa a la Laura.
En realitat mai vaig tenir una vida aquí. És el poble de la Laura.
Hi ha molta gent que diu que no s'han de reprimir les emocions,
que cal alliberar els sentiments i deixar anar el dolor.
Hi ha molt a dir sobre contenir les emocions.
Et diré una cosa i voldràs pegar-me.
Però el que et diré ha de dir-se.
Així que vull que consideres les meves paraules amb compte
i t'estiguis d'arrencar-me les dents d'un cop de puny.
Parla.
Diuen que la teva dona va morir xuclant-li-la al teu millor amic.
I estàs obligat a sentir-te'n culpable durant molt de temps.
Gràcies...
per avisar-me.
Per què trucs amb monedes?
No tens la personalitat que li cal a un mag.
No pots teixir les històries que es necessiten per creure-hi
si no tens un poc de personalitat.
- Però tens traça. - Gràcies.
- Gira per aquí. - No, la autopista està allà davant.
No agafarem l'autopista. Ni ara ni mai.
- Res d'autopistes. - D'acord. Res d'autopistes.
- Què passa amb les autopistes? - Vista una, vistes totes.
No hi ha lloc per a encontres fortuïts. Que hi hagi bellesa on hi pot haver.
I no passis de 70, d'acord? A la Betty li agrada anar a poc a poc.
Quin és el pla?
El pla és reunir-nos amb unes persones
que destaquen als seus respectius camps. I ens trobarem
en un dels llocs més importants de tot el país.
Quin és el lloc més important del país?
Un dels llocs més importants. L'opinió varia justificadament.
Però primer pararem a Chicago.
Què hi ha a Chicago?
El meu martell.
Tinc una reunió aquí i vull que facis unes compres.
Aquí tens 100 dòlars i una llista del que necessito.
No m'agrada visitar els amics amb les mans buides.
L'economia no va molt bé últimament, així que em portaràs els rebuts
o no t'emportaràs més d'un raonable 5%.
No penso robar-te.
Si no pots cuidar de tu mateix, com coi vas a cuidar de mi?
RETOLADORS (PAQUET) MAPES ESTATALS (VARIATS)
No tan ràpid.
Hem de parlar, Shadow.
Mira'm, Shadow, aquí en alta definició.
Vam gravar el programa en 35 mm, tecnologia punta.
Es veu horrible amb el canvi.
És graciós com les coses que han d'ajudar-te ho empitjoren tot.
Ni tan sols puc omplir tota la pantalla.
Què coi és açò?
Només sóc jo.
Estic parlant amb la Lucille Ball.
Lucy Ricardo. Sóc moltes coses, Shadow.
La pantalla és l'altar. Jo sóc a qui sacrifiquen.
Abans i ara. Edat daurada rere edat daurada.
Seuen l'un al costat de l'altre, s'ignoren i s'inclinen davant de mi.
Ara tenen una pantalla petita a la mà
per no avorrir-se mentre miren la gran.
Temps i atenció, millor que la sang de xai.
T'han destrossat eixa preciosa cara teva.
És fastigós.
Odio que et facin mal, Shadow. Jo mai et faria això, guapo.
No. Vull oferir-te un treball.
- Fent què? - Treballant per a mi.
Vull que estigues al meu campament, amb nosaltres.
Mira-ho així, Shadow: som el futur.
Ja estem aquí.
Som cotxes automàtics, dosificadors d'insulina subdèrmics i impressores 3D.
I el teu antic cap encara ven taronges al costat de la carretera.
I ni tan sols són orgàniques.
Som l'avui i el demà
i el demà i el demà i el demà.
I ell ja no és ni tan sols l'ahir.
He sentit que vas tenir problemes amb el Technical Boy.
Estic impressionada per com et vas apanyar amb ell.
Eficient, sense pretensions i efectiu. Qui hauria dit que ho duies a dintre?
T'estava infravalorant, estimat.
Tots ho fan.
Jo no cometré eixe error.
Sí, bé. No vull treballar per a tu. Hem acabat.
Et donin el que et donin els antics, jo et puc donar molt més.
Digues, guapo. Què necessites?
Escolta, algun cop has volgut veure els pits de la Lucy?
No lluitis contra la gravetat, Shadow.
Porto ací un temps, no tant com altres, però he vist coses.
Paios com tu que sempre acaben suïcidant-se.
Intento ajudar-te a mantenir el coll fora de la corretja.
Ha anat tan bé com podia esperar-se.
Tens el dipòsit ple i estàs preparat per marxar?
Crec que m'estic tornant boig.
Quan ho sabràs amb seguretat?
Diuen que a alguns els passa quan surten.
Intentes escapolir-te de la feina?
Lucy, la de I Love Lucy, m'ha parlat.
El programa de televisió?
No, la Lucy mateixa va... Això és de bojos.
I la resta de la teva vida té sentit?
Que la Lucy em parli a través de la televisió és el més estrany
- que m'ha passat mai. - Fins ara.
De vegades sembla que l'univers t'ha escollit per maltractar-te.
En aquests moments et preguntaràs: "Preferiria que m'ignoressin?".
Sí. Ignora'm.
Sempre és millor estar mort que oblidat. I ningú no t'oblidarà mai.
Per afalagador que sembli, sumat a la resta d'aventures...
Un encontre sobtat amb el desconeixement. Una causa justa de consternació.
Llevat que el desconeixement sigui una nova llengua i estiguem construint-la.
A la merda la teva llengua. Són bajanades.
Sembla que has de triar.
Hauràs de decidir que no vas veure el que vas veure.
- O? - O que sí ho vas fer.
O el món està boig o ho estàs tu. Ambdues opcions són vàlides.
Fes la teva elecció, i quan ho decideixis, m'ho dius.
Però no et precipitis. Pensa-t'ho. És una decisió difícil.
Van amenaçar amb reprogramar la realitat.
És només això? Estan jugant amb la meva ment?
Estàs jugant amb la meva ment?
A un li poden demanar sacrificis més grans que tornar-se una mica boig.
Està bé. Està molt bé. Saps llegir una llista.
Què coi és això?
- No en tens. - I no en vull.
El necessites. I si algú vol parlar amb tu?
Per què collons voldria jo parlar amb algú?
I si jo necessito parlar amb tu?
Prova a cridar.
O si no hi ha més remei, envia'm un telegrama.
Com els trobo a faltar. Punts i ratlles, un codi secret.
Tenien un punt dramàtic.
Algú et donava un sobre i hi havia emoció. Què hi contindrà?
I l'obries lentament.
Cada frase escollida amb cura perquè cobraven per paraula.
El primer de tots el va enviar el mateix Samuel F.B. Morse en 1844:
"Què ha fet Déu?".
Portar-nos la puta era de la informació, això és el que ha fet.
El millor d'aquests estats cap on anem, Minnesota, Wisconsin,...
és que hi ha un tipus de dona que em fascinava quan era jove.
Pell clara, ulls blaus i cabells tan clars que són quasi blancs.
Llavis color cirera i pits abundants,
amb venes que els travessen, com el bon formatge.
Només quan eres jove? Això va ser anit.
Vols saber el secret del meu èxit?
El secret és l'encant.
Sí, clar. O se'n té o no se'n té.
Els encants es poden aprendre, com tot.
Zorya Vechernyaya.
No s'alegraran de veure't.
Merda orgànica.
Has vingut quan ja havia fet la compra, clar.
Ara hauré d'enviar algú a la tenda per poder fer el sopar.
Ets un incordi.
Només vinc quan és una qüestió vital, com ara.
Déu meu, estàs preciosa.
No has envellit gens.
I t'he portat un regal.
I a la teva germana.
Zorya Utrennyaya!
Està desperta. La nostra altra germana encara dorm.
Això escalfarà la teva tauleta de nit.
Els convidats es quedaran a sopar. Torna a la tenda.
Un rostit, sis patates, un pa de sègol amb llavors...
Sense llavors. Agafa'l de blat.
- Les ajudo? - Tu seu. Ets el convidat. Primer un cafè.
APROPA'T MÉS, VAQUER
Les germanes Zorya sempre et fan sentir com a casa.
Estem bé. Paguem el lloguer puntualment.
Guanyem uns pocs diners a l'escorxador.
La meva germana i jo guanyem alguns dòlars llegint el futur.
Jo sóc la que més en trau, naturalment.
Perquè tu contes les mentides més boniques.
La gent no vol sentir la veritat.
La dona més bonica, les mentides més boniques.
Negre com la nit, dolç com el pecat.
Pren-te el cafè i et llegiré el futur.
Preferiràs que ho faci jo. Les meves germanes són una merda.
No creus en la fortuna.
Jo crec que... tots estem fotuts quan ens toca.
Així que veure-ho abans que passi és treure'n profit.
Vés a seure. El bany està a la segona porta, no la tercera.
No toquis la tercera. La meva germana hi dorm a dins.
- Necessita descansar. - Està malalta?
No coneix el nostre món.
L'hi estic introduint.
Ets el pitjor home que he vist mai.
Aquesta olor...
Tenim convidats. Tenim dos convidats.
Ah, Votan!
M'alegro de veure't, Czernobog, vell amic. T'he portat un regal.
Ah, sí?
I un formatge d'herbes d'aquells que t'agraden tant.
Què fa a ma casa?
Treu-lo d'aquí o el trauré jo.
Ja l'he convidat a sopar. No puc fer-lo fora.
He vingut només a compartir pa i informació.
El que vulgues fer amb ella és només cosa teva.
Ja està escopint en la meva estora.
Només vull uns minuts del teu temps
mentre el meu home ajuda les senyores a preparar un àpat deliciós.
Fes-ho pels vells temps.
Feu primer el sopar.
M'agradaria ajudar.
Abans et mataria.
- Suposo que el seu marit se li avançaria. - Czernobog no és el marit de ningú.
Jo no sóc la muller de ningú. Som parents.
Vam vindre aquí junts fa molt de temps.
La família és amb qui sobrevius quan has de sobreviure.
Encara que no t'agraden.
Tot sembla perfecte.
La carn estarà dura i les patates molles. No sóc bona cuinera.
Quan era jove hi havia criats que cuinaven.
Aquí no hi ha criats.
Només estem nosaltres. I aprendre no és digne de mi.
Però se suposava que llegia les fulles de te.
El te és fastigós.
Què diu?
Tindràs una vida llarga i feliç, amb molts fills.
Tan dolent és? Cap bona notícia?
La teva mare va morir de càncer.
Sí.
Tu no moriràs de càncer.
Pots anar-te'n?
Vull que te'n vagis! I emporta't el teu home amb tu.
O l'obriré en canal
i t'ofegaré lentament amb el seu cor.
No aniré amb tu a cap lloc!
Què passa? Que es desperti.
Que la teva germana escolti aquest estafador, aquest fill de puta,
que ve a ma casa i que intenta matar-me.
Vas portar la bogeria a la meva vida un cop. Mai més.
Tots hi seran. Tots menys tu.
Tots creient que són forts.
I si tu no estàs per demostrar-los el contrari...
Et respecten.
Et coneixen.
No, no em coneixen.
Tu em coneixes.
Tu saps el que han fet aquestes mans.
No em vols a mi. Vols al meu germà. I ell no hi és aquí.
Aleshores morirem.
Serà gloriós. Guanyar o perdre.
Estic fart de la glòria.
- Passa alguna cosa? - No res, germana.
Continua dormint.
No tinc èxit.
Hem de marxar.
- Vas dir que el necessitàvem. - Sempre hi ha una altra opció.
No. El menjar està preparat.
Zorya Vechernyaya us ha convidat a dinar, oi?
Us quedareu i menjareu. Si no, se sentirà insultada.
Entesos?
Però si després voleu marxar, jo us obriré la porta.
Deliciós. I pensar que quasi em perdo aquest meravellós àpat.
Gràcies, senyores. Shadow.
Vell amic.
Tu ets negre, oi?
Cap problema?
A nosaltres no ens importa tant la pell com als americans.
Al nostre país tots som del mateix color, així que ens barallem pels matisos.
El meu germà tenia els cabells i la barba clars i jo foscos, com tu.
Allà jo era com un negre.
A diferència del meu germà, el blanc.
Tothom pensava que ell devia ser el bo.
Sí.
Així que em vaig convertir en mi.
Però el temps passa.
Ara tinc canes. Ell també, suposo que tindrà canes.
Així que no es podria dir qui és el clar i qui el fosc.
Després de tantes baralles pel color.
Sí.
Quan vam arribar a Amèrica, vam anar primer a Nova York.
Tothom anava primer a Nova York.
Nova York no estava malament. De vegades fins i tot estava bé.
Llavors vam venir a Chicago i tot es va espatllar.
Al meu país m'han oblidat. Aquí sóc un mal record.
Així que necessitava una feina
i la vaig trobar al negoci de la carn. El coneixes?
Conec la part de quan la menjo.
Jo conec la de la matança.
Vaig trobar feina a l'escorxador com a colpejador. Era una bona feina.
Sí, un treball qualificat.
Una vaca puja per la rampa,
agafes un mall i, pam, ja tens la vaca morta.
- I es necessita força. - No parlis de matar vaques mentre sopem.
Com creus que arriba la carn al plat?
Es necessita força. Però no només força.
Es necessita talent, perquè és un ofici.
S'ha de fer bé o la vaca s'empipa.
I la carn empipada fa mal gust.
Cal tenir braços per trencar el crani. Però eixe no és l'objectiu.
L'objectiu és matxucar el cervell a dins del crani, i s'ha de fer ràpid,
abans que el dolor viatgi des de fora del cervell a l'interior.
Perquè el cervell no sàpiga que l'estan matxucant.
Donar una bona mort és un art.
Però avui dia tenen pistoles neumàtiques, saps?
Els les posen al front.
Sí.
Ara qualsevol mico amb dit polze pot matar.
Seuen allà tot el dia i tota la nit.
Sí, a aquest punt han arribat.
Saps jugar a les dames?
He estat tres anys a la presó.
Sí, la gent es torna boja amb els escacs. Però saps què?
Les dames són honrades.
- Tots els homes són iguals. - Exacte.
Quan acabes de menjar, potser jugarem a les dames.
Jo jugaré amb les negres.
D'acord?
- D'acord. - Bé.
M'agrada. Té seguretat.
Potser fins i tot apostem un poc.
No cal que l'enganyis.
Què dius?
Soleu jugar molt a les dames?
Les germanes no juguen.
Però continuo en forma, no com els meus braços.
Ja no treballen tant com abans, oi?
Ja no puc brandar el meu martell.
La primera mort és per a mi.
Has perdut. El joc ha acabat.
Acabo de començar.
Amb seguretat.
Vols veure'l?
- Veure què? - El martell.
El que utilitzava per matar.
Ara està fosc. El secret per mantenir-lo net és usar-lo.
Sí, la sang l'alimenta. Li dóna brillantor.
La millor sang brolla a trenc d'alba, amb l'animal descansat, tip i en calma.
Ara el meu martell està vermell pel rovell.
Ja no hi ha sang a trenc d'alba.
Més de 10 000 morts just aquí.
Mous o què?
És el teu torn.
Et toca.
Podríem fer una aposta a la nostra partideta, no?
Relaxa't. No és la teva partida, d'acord?
El teu amo vol que marxi amb ell i m'encarregui de les seves collonades.
Bé... escolta.
Si perdo, aniré amb en Votan i faré el que digui
i assentiré davant els altres.
I si guanyes?
T'esclafo el cap amb el martell.
Però primer t'hauràs d'agenollar. I després et colpejaré amb això.
Només un cop.
Just aquí.
Sang a trenc d'alba. D'acord?
Ho farà. Sense bromes, ni fanfarroneries, ni mitges tintes.
Com de bo ets?
Quant el necessites?
És decisió teva.
Bé. Si tot açò és real i... els televisors parlen
i ella pot llegir el futur i els martells sagnen...
Si hi ha un món sota el món...
A la merda. D'acord.
- D'acord? - Sí.
Bé.
Et toca.
El meu amor feia el cafè més dolç
Sense gens de sucre
Només el remenava amb la cullera
I estava preparat
Ara la meva copa és amarga
El secret de les culleres
S'ha perdut
Quan la meva veu es trenca
En aquesta cançó
Recordo els vells amors del passat
I bec cafè amarg
A trenc d'alba hauré d'esclafar-te el cap.
I tu t'agenollaràs, per voluntat pròpia.
D'acord?
Quina llàstima.
Ets l'únic amic negre que tinc.